Det er alt jeg har at gi’ i dag.
Dette, og så mit hjerte.
Dette, og mit hjerte
og markerne
og alle de brede enge.
Ser du på mig, når jeg sover?
Ja.
Hold op med det. Det er klamt.
Jeg gør det aldrig mere, da du ikke skal sove her igen.
Beder du mig flytte tilbage på pensionatet?
Jeg siger bare, du vil ikke sove i min seng, når du og...
...min bror bliver gift.
Forresten...
...Austin spiser småkager i sengen.
Der er krummer overalt.
Jeg vil sove igen.
Jeg kan ikke sove ved siden af dig.
Hvorfor ikke?
Fordi der er en...
...rumlen.
Og den rumler og rumler.
Siger du, jeg snorker?
Gid jeg kunne gifte mig med dig.
Du ville være en dårlig ægtemand.
Hvordan kan du sige det?
Du har ingen praktiske færdigheder.
Du er for lille til at kæmpe mod fjender.
Godt så.
Men jeg ville se godt ud i jakkesæt.
Jeg har en idé.
Lad os løbe hele vejen til kanten af jorden og... falde af.
Det lyder dejligt.
Godmorgen, de damer.
Det er en smuk dag til at få lavet lidt juridisk arbejde
og vænne os til resten af vores liv her.
Jeg forstår ikke, hvordan I to kan ligge i den lille seng.
Burde du ikke hjælpe mor nedenunder, Emily?
Nej. Det har vi en hushjælp til.
Det brænder!
JEG HAR ALDRIG SET "VULKANER"
Hvad sker der?
Maggie brændte brødet.
Kun det første brød, frue.
Gammel irsk skik.
Det lyder sjovt. Det kan jeg godt lide.
Jeg håber ikke, du er en ulykkesfugl.
Jeg har kun slået fire ægtemænd ihjel.
Jeg har på fornemmelsen, du medbringer kaos.
Godmorgen. Jeg har hentet vand.
Tak, Vinnie.
Emily, kan du hjælpe Maggie med at bage et nyt brød?
Hvilken del af "Vi har en hushjælp" forstår du ikke?
Undskyld?
Vi fik Maggie, så jeg kunne undgå pligter.
Så jeg har tid til mig selv.
Tid til dig selv? Til hvad?
Så jeg kan tage diktat fra Gud.
Min søster er digter.
Poesi. Jeg har selv skrevet digte.
- Har du? - Ja.
Mest limericks.
Limerickmiljøet i Dublin er ret vildt.
Klokken er næsten otte. Herrerne er sultne.
Nogen må gøre deres morgenmad klar.
Jeg formoder, det bliver mig.
Nej, frue. Hold nu op. Jeg ordner det hele.
Sæt dig ned og slap af.
Hun ved ikke, hvordan man slapper af.
Hun går i panik, når der flyver et blad ind i pejsen.
Er der et blad i pejsen?
Tror du virkelig, Whigpartiet kan overleve?
Det håber jeg sandelig, siden jeg stiller op for dem.
Det virker, som om ingen kan blive enige om noget i dette land.
Vi er en smule polariserede.
Godmorgen, far!
Godmorgen, min elskede.
- Godmorgen. - Hvordan har du sovet, min skat?
Hvad mon der står i avisen?
Åh nej! De har ikke de vigtigste nyheder.
Hvilke nyheder?
Larven i haven er blevet til en sommerfugl.
Du er så mærkelig.
Vi skal bruge varmt vand.
- Maggie! - Råbte du?
Ja, varmt vand til hr. Dickinson, tak.
Ja. Med det samme.
Åh.
En berømt geolog holder forelæsning i dag.
Han er vendt hjem fra et laboratorium på Vesuv.
Et laboratorium på en vulkan?
Jeg har aldrig hørt om noget sejere.
Ja, professor Hitchcock.
Han var en stjerne på Harvard, inden vi kaprede ham.
En stor gevinst for Amherst.
Du bør tager derhen, Austin.
Nej, ellers tak.
Hvordan kan du gå glip af det?
Jeg er færdig med skolen og forelæsninger.
Jeg tager derhen.
Nej.
- Hvorfor ikke? - Det ved du godt.
Jeg har det varme vand, Edward.
Vil du bede din kone sætte sig ned?
Jeg er hushjælpen. Jeg tager mig af pligterne. Hvis hun lader mig.
Sæt dig nu, min kære.
Jeg har prøvet. Jeg kunne ikke lide det.
Hvorfor kan kvinder ikke tage til forelæsningen?
Hitchcock er ansat til at undervise studerende,
ikke byens piger.
Hvorfor kan jeg så ikke læse på universitetet?
Det beskrev jeg i essayet: "Om kvinders rette plads."
Det har du læst, ikke?
Jeg skimmede det.
Så lad mig opsummere.
En kvinde skal uddannes.
Men hendes uddannelse er ikke den samme som mandens.
Hvorfor skulle den være det, når deres roller er så forskellige?
En uddannelse forbereder én på en karriere.
Og en kvindes karriere er i hjemmet.
Hvad nu, hvis jeg vil lære om vulkaner,
så jeg kan underholde vores gæster?
Jeg kan høre, du er i et fjollet humør i dag.
Men jeg skal arbejde.
- Edward? - Hm?
Kan vi tale sammen?
Ja, kort. På mit kontor.
Også dig.
Jeg drak for meget kaffe.
Det er ikke retfærdigt.
Der er så meget, jeg gerne vil lære, men jeg må ikke få undervisning.
Jeg må stjæle små stykker viden, når ingen kigger.
Bare rolig. Skolen er kedelig.
Den ville ikke være kedelig for mig, for min hjerne virker.
Det var ikke pænt sagt. Vi kan ikke tillade piger i skolen.
Det ville være distraherende.
Jeg vil så gerne til den forelæsning.
Jeg vil over at se tegningen til det nye hus,
far bygger til os.
Det bliver en romantisk, italiensk villa. Så fedt.
Vil du med hen til arkitekten, Sue?
Det kan hun ikke.
Vi har planer.
- Hvilke planer? - Tøseting.
Jeg skal hjælpe fru Packard med at gennemgå hendes døde mands ting.
Hvorfor skal du det?
Det er betaling for kost og logi. Hun kan ikke bære at gøre det selv.
Hvis vi ikke kan være sammen i dag...
Ja?
Du må ikke glemme vores ritual.
Hvilket ritual?
Vi spiser begge en kastanje, når aftenklokken ringer.
Okay.
Jeg gør det også.
Nej. Det er kun mig og Sue.
En kastanje under aftenklokken. Du kan ikke stoppe mig.
Har jeg ikke været en god kone?
Hvad i alverden? Jo, du har.
Har jeg ikke holdt huset rent
og lavet måltider, der spænder fra spiselige til appetitvækkende?
Selvfølgelig.
Jo, du har. Siden vi blev gift.
Hvorfor så, Edward?
Hvorfor har du insisteret på at hyre en hushjælp?
Men kære du, jeg tænkte bare...
...at en familie af vores status forventes at have hjælp.
Du har hjælp. Du har Henry, staldknægten.
Hvis du vil have en hovmester eller kammertjener, så ansæt en.
Men jeg har aldrig villet have hjælp.
Jeg troede, du var tilfreds med min indsats.
Der er ingen forklaring. Medmindre...
...du mener, vi har brug for Maggie, fordi jeg ikke er god nok.
Nej, min kære. Sådan er det ikke. Overhovedet ikke.
Så fortæl mig, hvad er årsagen?
Jeg har fået nok af denne afhøring.
Jeg har hyret en hushjælp, fordi det er bedst for familien.
Punktum.
Nej. Du gjorde det for hende.
Hun overtalte dig. Hun er dygtig med ord.
Jeg er måske ikke lige så veltalende, men jeg siger dig dette:
Du forkæler hende. Hun lærer aldrig sin rette plads.
Og at hyre en hushjælp hjælper næppe.
Det er bare...
Bare hvad?
Det er bare, køkkenet var ligesom... mit sted.
Hvad med denne blå silke?
Er hofterne brede nok?
Jeg vil se frugtbar ud for du-ved-nok-hvem.
Åh nej, Vinnie, sig ikke, du stadig er varm på Joseph Lyman.
Ti stille. Betty kender alle mine hemmeligheder.
Du er her én gang om ugen. Og du taler meget.
Hvad er det?
Den er reserveret.
Den er designet specielt til Jane Humphrey.
Du godeste.
Jane Humphrey har den bedste smag. Hun ser altid så elegant ud.
Jane Humphrey er en snob. Og hun er forelsket i Austin.
Mange af byens piger er vist varme på din bror.
Ja. Det er bare ærgerligt for dem.
Han gifter sig med Sue.
- Emily... - Er det rigtigt?
Jeg glemte, det er hemmeligt.
Bare rolig. Jeg kan godt holde på en hemmelighed.
Tillykke, Sue!
Så skal jeg vel sy din brudekjole?
Det har jeg vist ikke råd til.
Hun gør det måske heller ikke.
Emily! Hold op.
Du skal sy min brudekjole. Det er helt sikkert.
Skal du giftes?
På et tidspunkt.
Vær ikke så sikker.
Husker du ikke, hvad spåkvinden sagde?
Jeg sagde, du aldrig skulle nævne, hvad spåkonen sagde.
Der er mere tøj her end i Bettys kjolebutik.
Ja, og vi skal sortere det hele.
Se her. Jeg rejser verden rundt.
Jeg troede, du ville hjælpe.
Er det ikke sært, at denne store verden eksisterer,
og vi sikkert aldrig vil se andet end Amherst?
Jeg har været i Geneva, New York.
Min tante plejede at bo der.
Er hun flyttet?
Nej. Hun er død.
Jeg vil se en rigtig vulkan.
Så skal du ud af Massachusetts.
Giv mig lige den hat.
- Hvordan ser jeg ud? - Du er flot.
Se. Jeg er en mand.
Jeg gør, hvad jeg vil.
Jeg kan stemme. Jeg kan eje fast ejendom.
Jeg studerer vulkaner i et laboratorium på Vesuv.
Jeg har en idé.
Hvad?
Vi forklæder os og sniger os ind til forelæsningen.
- Det kan vi ikke. - Hvorfor ikke?
Sådan noget fungerer i en historie, men ikke i den virkelige verden.
Kom nu. Hvad er det værste, der kan ske?
Vi kunne blive til grin.
Den risiko løber jeg gerne.
Det er virkelig dumt, vi ikke må deltage. Hvad er de så bange for?
At vi lærer, hvordan verden fungerer,
og overtager den.
- Hm. - Hm.
- Bind mit slips.
Vi ser latterlige ud.
Man skal være dum for at falde for det her.
Tænker du det samme som mig?
Ja.
Drenge er dumme.
Emily...
Professor Shepard sagde, at regner det ikke, kan vi være udenfor.
Undervisning udenfor!
Det her går vist ikke.
Emily Dickinson?
Nej.
Øh, okay. Hvem er du så, unge mand?
Øh...
Jeg... er... Lysander Periwinkle.
Og dette er sir Tybalt Butterfly.
- Vi studerer naturvidenskab. - Mm-hmm.
Vi vil bare høre forelæsningen. Sig det ikke til nogen.
- Jeg skal nok tie stille. - Tak, George.
Hitchcock er den bedste. I vil elske det.
Din mærkelige, smukke dreng.
Hvad så, din mærkelige, smukke dreng?
Da Vesuv kom i udbrud i 79 e.Kr.,
blev byen Pompeji ødelagt,
begravet i aske.
Byens indbyggere
og alt, hvad de ejede, blev immobiliseret,
frosset i tid.
Man ved aldrig, hvornår en vulkan kommer i udbrud.
Vi levede i konstant fare i laboratoriet.
Presset under os voksede...
...og voksede.
Vi kunne mærke det.
Men vi kunne ikke kontrollere det.
Og nu, en demonstration.
Vil min undervisningsassistent, George Gould, venligst komme herop?
Hr. Gould vil nu betage os
med sin egen vulkanmodel.
Her har vi en vulkanmodel lavet af ler.
Jeg hælder nu 150 ml vand i.
Og 30 ml svovlsyre.
Under de rolige klippers overflade
lurer den sydende, kogende substans, der er kendt som magma.
Og 20 g granuleret zink.
Aha.
Den vrede magma akkumulerer i hemmelighed,
dybt, dybt under jorden.
Indtil en dag, ud af det blå,
et sovende bjerg bliver til...
Hvordan kan jeg beskrive det?
Uhh.
- Bliver til et vildt dyr! - Emily!
Hov, det er piger!
Nej, det er... Nej.
Piger! Få dem ud herfra!
Hvad sker der?
Der er piger i auditoriet.
- Afsted. Ud. - Forklædt som mænd!
Lad dem se det.
George, kom så.
Vi undgik i det mindste at have korsetter på.
Ja.
- Hvor har du været? - Ude.
Ja, men hvor? En fra universitetet kom og talte med far.
De nævnte hele tiden dit navn.
Hvad sagde de?
Noget med bukser, overskæg og hatte.
Jeg ved det ikke. Det lød sexet.
Emily!
Kom ind.
Øjeblik. Har jeg strikket hele dagen?
Forbød jeg dig ikke at gå til den forelæsning?
Hm?
- Svar mig! - Far, jeg...
Emily! Denne opførsel er uacceptabel.
Da jeg gik med til at hyre en hushjælp,
var det, så du kunne skrive lidt på dit værelse. Hm?
Ikke så du kunne...
...farte rundt i Amherst klædt ud som en mand,
og gøre mig, og alt det, jeg står for, til grin.
Hvad vil folk ikke sige?
Hvad vil de ikke tænke om os?
Din mor er ikke glad for denne nye ordning,
og hvis jeg bad hende fyre Maggie...
...ville hun uden videre gøre det.
Er det det, du vil have?
Så må du stoppe med disse narrestreger.
Her er en kopi af mit essay.
Jeg foreslår, du læser det igen. Tag det.
- Jeg kan godt huske det. - Ikke godt nok. Tag det.
OM KVINDERS RETTE PLADS AF EDWARD DICKINSON
Jeg har aldrig set "vulkaner"...
Ja?
Jeg sad i et auditorium. Jeg gjorde ingen fortræd.
Du skal undskylde.
Undskylde?
Hvorfor skal jeg undskylde? Jeg ville jo bare...
Det er lige netop det, Emily. Du tænker kun på, hvad du vil.
Men det, der betyder noget i dette hus, er, hvad din far vil.
Se dig omkring.
Alt i dette værelse, sengen, det skrivebord, du sidder ved,
den blyant, du skriver med... har han sørget for.
Din far har arbejdet hårdt for at give os et godt liv.
Det er min opgave at sørge for, han er glad.
Og så længe du bor under dette tag, er det også din opgave.
Er du gal over det med hushjælpen, så sig det.
Nej, Emily.
For i modsætning til dig
har jeg ikke for vane konstant at udtrykke mig.
Frk. Emily, du forskrækkede mig.
Kan du lære mig at bage brød?
Kom nu.
Det er meget vigtigt, Maggie.
Okay.
Rul ærmerne op.
Okay. Du tager en kop.
Okay.
Sådan.
Du ved godt, jeg vil savne at sove i din seng, ikke?
Jo. Det ved jeg godt.
Undskyld, Emily.
Jeg tænker hele tiden på Pompeji.
En hel by dækket af aske.
Frosset i tid.
Sådan har jeg det sommetider.
Som om jeg er frosset.
Som om jeg er...
...fanget.
Jeg tror, jeg ved, hvordan en vulkan føles.
Gør du?
Ja.
Vis mig det.
Jeg har aldrig set "vulkaner",
men når rejsende fortæller,
hvordan de gamle, sindige bjerge,
sædvanligvis helt rolige,
i sig bærer et rædselsfuldt våben,
ild, røg og revolver,
spiser landsbyer til morgenmad
og rædselsfulde mænd.
Tekster af: Nadja la Cour